Haluaisimme muistuttaa vierailijoitamme, -
että Alex Katzista kertova dokumentti -
alkaa kymmenen minuutin kuluttua Brunnel-salissa.
Tämänkin tekstityksen tarjoaa:
W
WW
WWW
WWW.
WWW.D
WWW.DI
WWW.DIV
WWW.DIVX
WWW.DIVXF
WWW.DIVXFI
WWW.DIVXFIN
WWW.DIVXFINL
WWW.DIVXFINLA
WWW.DIVXFINLAN
WWW.DIVXFINLAND
WWW.DIVXFINLAND.
WWW.DIVXFINLAND.O
WWW.DIVXFINLAND.OR
WWW.DIVXFINLAND.ORG
Suomentajat: JakkE, Fin_k0ff, JayJayKing, mamma, kylix ja bLindy. Oikoluku: JayJayKing & maza91
Menit aitauksen yli.
- Mitä? - Menit aitauksen yli, neito.
Neiti.
Anteeksi, neiti, mutta...
Tulin tarkoituksella.
Et saisi olla siellä tai kuvata.
- Siksi kokeilinkin sitä. - Miksi?
Että näkisin, mitä tapahtuu.
Tuota, -
minä olen se, mitä tapahtuu.
Minun oli käveltävä tänne, ja pyydettävä sinua tulemaan pois.
Ja mitä, jos joku ei tee niin?
En ole varma.
En ole koskaan nähnyt ketään, joka ei poistuisi.
Olen sanonut sen noin neljästi ja aina kaikki ovat tehneet sen.
Mitä, jos olen ensimmäisesi? Tarkoitan, joka ei ole siirtynyt. Mitä sitten?
Lopetan kymmenen minuutin kuluttua.
Luultavasti seison tässä ja varmistan, ettet koske mihinkään.
- Niinkö? - Suurin piirtein.
Ei. Jätän sinut seuraavan vuoron armoille.
Et ota kiinni minusta tai mitään?
Ethän aio sotkea viikonloppuani tällä?
En suunnitellut sitä, muttei se ole täysin pois suljettuakaan.
Jos teet jotain typerää, on minun kirjoitettava raportti.
Olen täällä viiteen, puoli kuuteen, ja olen töissä myös videovuokraamossa.
Siellä minä...
Olen nähnyt sinut siellä. Autoit minua kerran, luulisin.
Niinkö? Minkä kanssa?
The Picture of Dorian Gray'n.
Löysit sen draamoista, et klassikoista.
Aivan! Muistan sen!
- Joku oli laittanut sen väärään paikkaan! - Aivan, Cabaretin taakse.
Sepä hauskaa.
Joka tapauksessa autoit minua Se oli... ihanaa.
Kiitos.
Muttet aio tehdä vastapalvelusta?
Tarkoitat täältä poistumista?
- Ei en voi, olen pahoillani. - Miksi et?
Tuo on todella iso veistos.
Näet sen hyvin täältä.
Rehellisesti? Muokkaan tätä veistosta vähän.
Onko tuo maalia?
- On. - Voi ei.
Tuota noin, maalia ei sovi tuoda museoon.
Miksi sinulla on se?
- Teen jotain alastomuudelle. - Värittää sitä?
Ajattelin ennemminkin maalata ison munan.
Ja mikä on tämän teon motiivi?
- Koska en pidä taiteesta, joka ei ole totta. - Totta?
Tämä veistos ei ole todellinen, -
vaan virheellinen.
Ei, se on Fornicelli.
Varmasti on. Luin sen veistoksen kuvauksesta.
- Niin, mutta lehti ei ole. - Ei ole?
Mikä se sitten on? Tahnaa tai jotain, kuten strippareilla?
Se on kipsiä.
Komitea lisäsi sen, kun sai valituksia paikallisilta.
Niinkö? En tiennyt sitä.
He ottivat vapauden muokata sitä.
Sanoivat sen olevan liian todenmukainen.
Sen piti olla Jumala. Se heitä ärsytti.
Katso.
Katso lehden taakse.
- Voit nähdä hänen... - Pippelinsä.
Eivät edes peittäneet sitä hyvin. Huonoa ammatintaitoa.
- Jos kerran aikoo tehdä sen, niin miksei... - Aivan. Kunnolla.
Olet opiskelija, vai onko vain perusanarkiaa?
- Opiskelija. - Minä myös.
- Mikä on pääaineesi? - Opintolainan nostaminen, enimmäkseen.
Käyn myös muutamalla englannin tunnilla.
- Olet taiteilija? - MFA.
Taideteollisessa.
Tämä on siis joku projekti?
Ei, olen vasta päässyt alkuun gradussani.
Se on eräänlainen iso installaatio... jutska.
Se on hyvä sana? "Jutska."
Niin on.
Joka tapauksessa, tämä on vain... Idea, jonka sain.
Olet söpö.
En pidä hiuksistasi.
Kiitos... luulisin.
Olet todellakin söpö, mutta sinun pitäisi -
tehdä jotain hiuksillesi.
Selvä. Yritän.
- Seuraava vuoro on myöhässä. - Tyypillistä.
Onko sinun pysyttävä asemissa, kunnes he kuuluttavat, vai...?
Ei. Lähdön aikaan minun pitäisi olla siellä ja lähteä.
He osaavat olla varsinaisia mulkkuja sen suhteen.
Sinun pitäisi sitten mennä.
Niin.
Voinko soittaa sinulle?
Miksi haluat soittaa minulle?
Niin kuin -
juuri nyt.
Tarkoitan, puhua. Ehkä hieman sekoilla.
Viedä sinut syömään?
Selvä.
Sopii.
Onko... sinun luvallista tehdä niin täällä?
Syödä päivällistä?
- Iskeä asiakkaita. - Ei.
He suhtautuvat siihenkin asiaan aika tiukasti.
- Mutta... - Mahtava tasaaja.
- "Mutta." - Aivan.
- Otan riskin. - Hyvä vastaus, Heinäsirkka.
Mitä?
Kung Fu. Televisiossa?
Muistan kun hän oli lapsi, siellä oli vanha mies, jolla oli väripiilolinssit...
Aivan!
Heinasilkka.
En katso paljoa televisiota.
Aivan.
Haluatko numeroni?
Ehdottomasti.
Voi hitto. Minulla ei ole kynää.
Ei minullakaan.
- Keksin. - Mitä?
Anna takkisi.
Se on omani.
Ei osa univormua, vaan minun.
Hyvä. Nyt sinulla on se aina mukanasi.
3-3-0.
Hienoa.
- Soitan siis sinulle? - Kyllä.
Oli hauska tavata... taas.
Samoin.
Sen todellakin huomaa.
- Niinkö. - Lyön vetoa, että ystäväsi sanovat jotain.
20 dollaria.
Selvä.
En itse huomaa, joten ajattelin...
Koska näet itsesi päivittäin, suihkussa, pukeutuessasi...
- Niin sinäkin. - En näe sinua suihkussa tai pukeutumassa.
Tarkoitin joka päivä. Tähän asti, ainakin.
Laskin leikkiä.
Pitäisin kyllä siitä, -
jos sinä pitäisit.
Mitä?
Peseytymässä ja pukeutumassa.
Molempia, jos haluat.
Mitä tahansa. Kaikki aika kanssasi.
Pitäisin siitä.
Pyydä ja saat haluamasi.
Pyydän sitten.
Olet siis saava haluamasi.
- J.K.O. - Mitä?
Julkinen kiintymyksen osoitus.
- En ole tottunut siihen. - Etkö?
- Minua se ei vaivaa. - Niinkö?
Ei. Kenelle se kuuluu? Meille.
Suutelemme halutessamme, rakastelemme vessakopissa.
- Ketä kiinnostaa? - Veikkaisin hallintoa.
Miksi se heitä kiinnostaisi?
Olemme aikuisia, tiedämme mitä teemme...
Luulen, että tästä ei pitäisi jutella, kun odotamme Jennyä ja Philipiä.
- Kuinka vain. - Ei. Tarkoitan...
Haluaisin käydä kanssasi sen... keskustelun.
- Ja olen samaa mieltä... jokseenkin. - Ymmärrän.
Joskus toiste keskustelemme aiheesta.
"Joskus toiste."
Mieluummin tekisin sen.
Tarkastan vain miestenvessan.
Hämmästytät minua.
Ja sinä minua.
Todellakin, katso itseäsi.
Vain hieman lenkkeilyä.
Olen todella ylpeä sinusta.
Kiitos.
Henry Higgins.
- Mitä tuo oli? - Se on kirjasta.
Näytelmästä oikeastaan.
Ei kai siitä, jota olemme menossa katsomaan?
- Ei. Menemme katsomaan Medeaa. - Niinpä onkin.
Luin sen ylioppilaana. Pidin siitä.
- Pitäisikö minun olla hermostunut? - Ei oikeastaan.
Jollemme hanki lapsia.
Entä sinä?
Mitä minusta?
- En tiedä mitään sinusta. - Tiedätpä.
En tiedä, en oikeasti.
- Mistä olen kotoisin? - Illinoisista, läheltä Chicagoa.
- Horoskooppimerkkini. - Kaksoset, luulisin.
- Kaksonen, kyllä. - Onko sinulla siis jakautunut persoonallisuus?
- Ei. Synnyin vain kesäkuussa. - Selvä.
Haluatko tietää muuta?
Miksi pidät minusta?
- Mitä? - Miksi pidät minusta?
En ole mitään, tarkoitan...
Älä sano noin. Tuo on ainoa asia, josta en sinussa pidä.
Mitä näet tai olet näkemättä itsestäsi.
Helvetin epävarmuus.
Anteeksi.
- Pidätkö minusta? - Totta kai.
- Ja vaikuttaako siltä, että pidän sinusta? - Kyllä.
- Siltä vaikuttaa. - Pidän sinusta.
- Näytänkö tuntevani oman mieleni? - Epäilemättä.
- Etkö luota, että tiedän tunteeni? - Kyllä, olet oikeassa...
Älä murehdi, että "miksi", -
kun "mikä" on edessäsi.
Viisaasti sanottu, -
noin hyvän perseen omaavalta.
Suutele minua, -
heinasilkka.
J.K.O.
En usko, että kukaan haluaa nähdä sinun suutelevan, Adam.
Hei, kaverit.
- Hei, Phil. - Terve.
- Hei. - Hei!
Evelyn, tässä on Philip.
- Terve. - Hei.
Ja hänen kihlattunsa, Jenny.
- Hei. - Hei.
Haetaanko siis liput?
Adam, mikä sinun on?
Oletko laihtunut?
Vähän, ehkä.
Ei, hän on leikannut hiukset tai jotain.
- Eikö niin? - Kyllä.
No, tavallaan molempia.
Selvä, eiköhän... Mennä.
Mennään.
- Kerro uudestaan. Aiotte siis... - Veden alla.
Avioidumme veden alla.
- Et voi olla tosissasi. - Kuten Life-lehden kuvissa.
Onko se niin kuin joku, californialainen juttu?
Ei, halusimme kokeilla jotain rohkeaa.
- Sitä tuo todella on. - Se on hullua, oikeasti.
Jos siis haluamme olla läsnä, on meidän...
Tultava altaaseen kanssamme. Todellakin.
- Ei, kulta. Luulin meidän päättäneen... - Emme ole...
Emme ole päättäneet sitä vielä lopullisesti.
- Se on hullua. - Ei, arvostan teitä. Pidän sitä erittäin rohkeana.
Älä odota kaverini seuraavan jalanjälkiämme.
- Hän on vähiten seikkailunhaluinen tuntemani ihminen. - Oikeasti?
Todellakin. Niin ja avioliitto?
Se ei tule tapahtumaan, anteeksi.
Olen lukemattomina öinä kuunnellut hänen sanovan, -
" En anna rengastaa itseäni. Ei käy."
Älä yllytä häntä.
Kämppäkaverini ei tarvitse enempää rohkaisua.
Entinen kämppäkaveri.
Näytätte typeriltä märkäpuvuissa.
Hei, älä ole ilonpilaaja.
Tämä voisi olla sinun.
Phil, lopeta...
Olimme Adamin kanssa samalla tunnilla, -
eikä hän koskaan saanut pyydettyä minua treffeille.
Lainailin hänen kynäänsä alituiseen, pienenä vihjeenä, -
ja hän oli kuin munkki koko lukukauden.
Phil sitten haki hänet tunnilta eräänä päivänä, näki minut, -
ja menimme pelaamaan minigolfia samana iltana.
En voi valehdella, minä osaan liikkeet, Jumala auttakoon minua.
Jumala auttakoon meitä kaikkia.
Kuten sanoin, minusta se on hienoa.
On todella hämmästyttävää, -
löytää nykyään joku, joka ottaa riskejä.
Näyttääkseen vähän hupsulta tai erilaiselta tai mitä tahansa.
Hienoa. Ihmisille, joilla on munaa.
Munille, heilukoot ne pitkään.
Kerron, mikä vaati munaa.
Se muutama viikko sitten tapahtunut museon tapaus. Muniin liittyvä.
Luitteko siitä?
Adam, totta kai. Sinunhan piti vartioida sitä.
Mutta, Evelyn, kuulitko siitä?
- Penis. - Kyllä, kuulin.
Miksi kuiskailemme?
Koska et voi sanoa "penis" Jennyn talossa.
Mutta olemme nyt minun luonani, joten voimme vaikka laulaa sen.
Baari on kiinni. Valomerkki.
Kaunista.
Vakavasti ottaen, voitteko uskoa sitä sontaa?
Jollakin on otsaa järjestää tuollaista kampuksellamme?
- Menee hermot. - Olen taiteilija, joten...
- Ehkä meidän pitäisi... - Itse en reagoi samalla tavalla...
Tämä ei ole Berkeley. Mitä tarkoitat, "Olen taiteilija"?
En mitään.
En tarkoita oikeastaan mitään.
Minä vain ymmärrän mielijohdetta.
- Että mitä? - Evelyn, meidän ehkä pitäisi...
Odota, Adam. Haluan kuulla.
Mikä mielijohde? Sitä kutsutaan vandalismiksi.
- Haluaako kukaan jälkiruokaa? - Odota.
Tämä on mielenkiintoista. Anna palaa.
Sitä vain, että... En usko sen olleen vain lasten leikkiä.
Uskon sen olleen jonkinlainen julkilausuma, eräänlainen...
- Julkilausuma? - Kyllä, juuri niin.
Millainen julkilausuma se olisi? Se oli pornografiaa.
- Ei ollut. - Kyllä oli.
Pornografian tarkoitus on kiihottaa.
- Näittekö kuvan tapahtuneesta? - Näimme.
Ja kiihottaako penis teitä?
Mikä tahansa vanha penis?
Olet hassu, ja tuo ei ole asian ydin.
Se todellakin on.
Entä sinä, Jenn? Piditkö näkemästäsi?
- Kiihotuitko siitä? - Tämä on täysin tarpeetonta.
- Hän sanoi vain... - Tiedän, mitä hän sanoi.
Mikset anna hänen puhua?
Oliko sinulla muuta sanottavaa?
Selvä.
Katsokaas, yritän vain... Yritän vain sanoa, että mielestäni, -
se ei ollut pornografiaa, vaan julkilausuma.
Jatko-opiskelijan aivot työssään.
En vieläkään ymmärrä, mikä tekee siitä julkilausuman.
- Mitä tarkoitat? - Se on graffiti.
Se olisi valtava julkilausuma, etenkin tällaisessa kaupungissa.
Minkä riihen seinästä sinä hänet revit, Adam?
Olet todella vastenmielinen. Tiedätkö sitä?
- Kauanko sinun piti häntä kestää? - Evelyn...
Kuka tietääkin mitä henkilö yritti sillä sanoa, niin me emme tiedä.
Mutta luulen se olleen ele, eräänlainen manifesti...
Odota. En usko, että jonkun mulkku voi olla manifesti.
Voit kirjoittaa manifestin vehkeellesi, -
mutta se ei voi olla sellainen.
- Luin tuon varmasti jostain. - Yrität vain olla todella...
Hei, en yritä olla mitään. Kuka luulet olevasi?
Parit tuplatreffit, ja nyt jo kertomassa mikä minä olen.
- Uskoma-vitun-tonta! - No niin, tämä menee vähän...
- Adam, osaat todella valita seurasi. - Unohdetaan vain koko...
- Et asetu hänen puolelleen tässä, vai mitä? - En.
- Luoja! - Yritän vain selvitä täältä arvokkaasti.
- Minulla on koe huomenna. - Julkilausuma.
Turpa kiinni!
Painu helvettiin.
Mitä sinä mistään tiedät?
Luulen tytön tehneen julkilausuman. Se on mielipiteeni.
Jenny, kiitos kaikesta.
Mistä tiesit sen olleen tyttö?
En tiedäkään. Sanoin juuri.
Se on arvaus. Mikä se on, -
miten se oli sijoiteltu. Sivistynyt arvaus.
Et kyllä...
Yrittääkö hän piikitellä minua siksi, että olen ylioppilas?
- Voimmeko lopettaa nyt, kiitos? - Adam, sano minulle, ettei hän...
Hei, taiteilija. Mistä tiesit kullin maalaajan olleen nainen?
Erittäin epäilyttävää.
Olet varsinainen ääliö.
Kuinka selviät päivästä toiseen?
Mennään.
Adam, tuletko?
Kyllä.
- Nähdään ulkona? Haluan vain... - Selvä.
Olet todella kultainen.
Onnea vaan.
"Onnea vaan"? Hei, haista vittu!
Hei, älä viitsi!
- Missä helvetissä tapasit tuon lutkan? - Museolla.
Silittikö hän päätäsi, otti suihin ja nyt olet hänen vallassaan?
- Phil! - En ole hänen vallassaan!
Häät kuulostavat hyvältä.
Todellakin, ne kuulostavat... Niin.
Ei sinun tarvitse lähteä.
Oletko aina ollut tuollainen?
Niin...
Tiedät kyllä.
Ujo?
Vain sen takia, ettei kukaan makaisi kanssani. Siinä kaikki.
- Älä viitsi! - Ei, oikeasti.
Tarkoitan, olet... En tiedä, -
vasta kolmas, jonka kanssa...
- Oikeasti? - Kyllä.
Tarkoitan sitä.
Ja he olivat molemmat nuoria.
Olin tosin itsekin nuori.
En hengaillut päiväkodilla tai mitään sellaista.
Lukiossa enimmäkseen.
Olet siis tuntemattomilla vesillä.
En halua pilata suojaustasi, -
mutta näin sen sinusta.
Niinkö?
Niin.
- No, se on hyvä. - Ei ketään täältä?
No, ei mitään vakavaa.
Treffejä. Muutamia puheluita.
Mutta ei ketään, tiedäthän?
- Kuten Jenny? - Ei.
Oletko pahoillasi, kun et pyytänyt häntä ulos?
Tarkoitan, jos...
jos minä en kuuluisi yhtälöön.
En oikeastaan.
Meillä ei vain koskaan ollut oikeaa...
Mitä.
Ikään kuin munasin sen.
On kummallista jutella siitä, nyt kun...
Ei se mitään.
Aina silloin tällöin on mukava nähdä joku... ritarillinen.
Nautitko siis tästä illasta?
Päivällinen oli mahtava.
Matka kaupunkiin oli hauska. Pidän autostasi.
Tarkoitin esitystä.
Niin, se.
En oikeastaan.
No, -
ei se mitään.
- Hyvä on. - En tarkoittanut, ettenkö nauttinut siitä. Se oli hyvä.
Etkö pitänyt sitä hämmästyttävänä?
Se, etteivät poliisit puuttuneet asiaan oli hämmästyttävää.
Älä viitsi!
- Kuinka hänen tekemisensä ei muka liikuttanut sinua? - Helposti.
Myönnettäköön, että yleensä pidän siitä, kun nainen riisuu tamponin edessäni.
- Todella seksikästä. - Ei sen ole tarkoitus olla seksikästä.
Vitsailin. Tiedät sen.
Luoja, hän ilmaisee itseään taiteilijana, naisena, -
henkilönä.
En voinut uskoa näkemääni
- En minäkään. - Et vain ymmärtänyt sitä, siinä kaikki.
Ei pidä paikkaansa. Emme vain ole samaa mieltä, siinä kaikki.
- Halusin pitää siitä. - Mikset sitten pitänyt?
Ehkä, koska hän sormimaalasi isänsä muotokuvia, käyttäen kuukautisvertaan.
Hän on täysin vaikuttava, -
edellä aikaansa.
Tarkoitan, että minulle se oli ikävää, yksityistä, -
ja tuntui siltä, ettei minun ollut tarkoitus nähdä sitä.
Toisaalta hän antoi sinun nähdä.
Hän päästi sinut maailmaansa, työhönsä, -
mutta todella teatraalisesti.
Juuri niin. Se on teatteria, ei terapiaa.
Ei, sitä kutsutaan esittäväksi taiteeksi!
- Niitä kutsutaan kuukautisiksi! - Haista sinä paska!
Oliko meillä juuri ensimmäinen tappelumme?
Luulen niin.
Kyllä, niin kävi.
Siistiä.
Parasta tehdä merkintä päiväkirjaan.
- Niin. - Hei.
Voimme me tapella. Se on hyvä.
- Miksi hyvä? - Koska...
Nyt pääsemme sopimaan.
Olitko aiemmin hermostunut?
Tarkoitan videotamme.
En oikeastaan.
- Hieman. - Varmasti.
Ei katsota sitä, eikö niin? Onko meidän pakko?
- Ei, jollet halua. - Hyvä, -
koska en usko voivani katsoa sitä.
Näetkö, olen täysin erilainen.
Mielestäni kaikkien tulisi nähdä itsensä puuhissa, -
ja ystävien tulisi nähdä se myös.
Siksi nauha tuleekin luokseni.
Älä ole noin peloissasi kaikesta.
En olekaan. Ei minua pelota.
En vain usko muilla olevan tarvetta nähdä sitä, ikinä... takamustani.
Kuten kenellä? Phlipillä?
Ei, se käy. Voit näyttää hänelle.
Oletko hullu?
- Miksi hän on ystäväsi? - Luoja, ei aloiteta taas.
En vain usko sinun kaipaavan sellaista henkilöä elämääsi.
Kukaan ei kaipaa.
Saattaa olla liian aikaista aloittaa määräilemään ketkä ovat ystäviäni.
Niin, otaksun.
Veljet, hän todellakin teki sinuun vaikutuksen, vai mitä?
Aivan kuinka vain. Vihaan tuollaisia tyyppejä.
- Millaisia? - Tuollaisia.
- Oli hän mikä tahansa, sitä minä vihaan. - Kerron hänelle.
Luoja, et. Et anna hänelle tyydytystä.
- Hän ottaisi asian niin, usko minua. - Enpä tiedä.
Ehkä se auttaisi häntä olemaan parempi tai jotain.
Ainoa, joka häntä auttaa on veitsi kurkkuun.
Onneksi minulla ei ole lemmikkikania tai mitään.
Tiedät, mitä tarkoitan.
En oikeastaan.
Olen vain nähnyt tuon tyyppisiä ennenkin, enkä pidä hänestä.
- Kyllä, ymmärsin sen. - Ei sen ihmeempää.
Selvä.
Ei, se "veitsi kurkkuun" ihmetytti.
Se oli vain ilmaus.
Mistä, Transilvaniasta?
Ei.
Halveksitun tytön käsikirjasta.
Ai niin, sivu 666.
Olet kurkkinut.
Tiedät, mitä tapahtuu kurkkijoille, eikö niin?
Jos he ovat tiskijukkia, niin heiltä pyydetään koko ajan Mistyä.
Lähelle. Näytän sinulle.
- Mutta sinun on tehtävä minulle palvelus. - Minkälainen?
Hymyilet vain.
Hymyile kameralle, -
niin kauan, -
kuin voit.
Jenny!
Adam, terve!
Hei.
Terve.
Kiitos, kun tulit. Arvostan sitä.
Totta kai. Kuinka menee?
Tiedäthän... hyvin.
Selvä.
- Paljon tekemistä häiden vuoksi. - Uskon sen.
Kutsut pitää lähettää, järjestellä asioita.
- Ilmasäiliöiden täyttöä. - Sitä myös.
- Aiotte siis vieläkin tehdä sen? - Niinhän me sanomme.
- Mitä tarkoitat "sanomme"? - Ei, ei. Teemme.
Niin teemme. Minä vain...
- Jenny, mitä? - En tiedä.
- Olen vain huolissani. - Miksi?
- Minkä tähden? - Mitä luulet? Philip.
Hän on vain... En tiedä, hassu.
- Hassu, kuinka? - Kummallisen hassu.
Kuten, mukava.
- Mukava? - Niin. Tiedäthän, herttainen?
Rakastan häntä ja kaikkea niin. Tiedät sen.
Mutta herttainen ei ole paras sana kuvailemaan häntä. Vai mitä?
En ehkä käyttäisi hänen nimeään ja herttaista samassa...
novellissa.
Ja se minua vaivaakin.
Hän on ollut tällainen kerran aiemmin, ehkä kahdesti.
Mutta ainakin kerran, kun menimme ensi kertaa ulos ja hän tapaili jotakuta toista.
- Muistatko sen? - Kyllä. Se toinen.
Toinen Jenny. Täsmälleen.
Kun soitin hänelle, niin kuulin hänen jähmettyvän, -
ja kuulin kaikkea herttaista.
Hän kalasteli hitaasti, kunnes tajusi joutuvansa valitsemaan.
Luoja, kun vihasin sitä.
Ehkä vain keksin kaiken?
Tarkoitan, oma epävarmuuteni ja etsin syytä olla...
Sukeltamatta?
- Heittäytymättä? - Luoja!
Olla hyppäämättä syvästä päästä? "Pysäyttäkää minut, ennen kuin..."
Söpöä, mutta totta.
Saattaa johtua siitä, mutten usko.
Haluan avioon. Todellakin.
Vaikkakin vedenalaisesti.
Ja rakastan miestä, on hän herttainen tai ei.
En vain usko häntä nyt, kun hän on.
Onhan sinulla minut.
Todellako? Et siis tiedä mitään? Et ole tuntenut sitä?
Näen häntä vain kerran viikossa eräällä tunnilla, -
joten en enää kuulu sisäpiiriin.
Tiedän. Ajattelin vain sinun kertovan, jos tietäisit jotain.
Totta kai kertoisin, Jenny. Tekisin niin. Todellakin.
- Todellako? - Luulen niin.
Tarkoitan... Tuo on hirveä asia tehtäväksi.
Vaikka tietäisinkin jotain ja kertoisin sinulle, -
vihaisit minua todennäköisesti ennemmin kuin olisit kiitollinen.
Kyllä, se on ehkä totta.
Voisit valehdella. Ihan vapaasti.
Olet luultavasti oikeassa.
Tuo ei oikeastaan kannusta minua olemaan rehellinen.
En tosin ole ollut epärehellinenkään.
En todellakaan.
Minä vain...
Tuntuu, että voisin. Voin.
Koska olet mielestäni hämmästyttävä.
Totta puhuakseni.
Olet melkein naimisissa, niin miksei se olisi?
Totuus, tarkoitan.
Kiitos.
Eipä kestä.
Siinä siis kaikki, mitä tiedän.
- Eli en mitään. - Hyvä on!
Olen vain typerä.
Hei.
Ei se ole typerää, jos tunnet niin.
Luoja!
Olet ihana ihminen. Tiedäthän sen?
" Ihana"?
Mikset vain kutsu minua suoraan homoksi?
Ihana on kiva.
Toivoisin, että maailmassa olisi muutama ihana ihminen enemmän.
Tarkoitan sitä. Sinä olet.
Ja tulet söpömmäksi päivä päivältä. Mitä se tyttö tekee sinulle?
Paljon.
Hän on todella ihmeellinen.
Mitä laseillesi tapahtui?
Pidätkö sinä... Ei! Adam!
- Ovatko nuo piilolinssit? - Ovat.
- Piilolinssit. - Voi luoja.
Ja olet entinen lasien nenätuen teippaaja.
Sehän oli vain viikon! Sen yhden kerran!
Tiedän, mutta silti, sinun on myönnettävä.
Myönnän. Hienoa. Voin paremmin.
" Paremmin". Siis sinähän olet kuuma kaveri nyt.
Olen aina pitänyt sinua komeana, mutta...
En uskonut sinun lähtevän muuttumisleikkiin.
En minäkään.
Kuka olisi arvannut?
Ilmeisesti hän.
Tapailetko häntä edelleen?
Toki. Hän on...
Ethän kanna kaunaa? Silloin illalla hän tarkoitti vain...
- En voi uskoa tätä! - Se oli hienoa.
Se todella oli. Philin tarvitsikin kuulla kaikki se.
Niin hän tekikin. Siis kuunteli.
Teidän lähdettyänne hän jopa sanoi jotain.
Ei varsinaisesti mitään syyllisyyttä myöntävää, -
mutta hyvin lähelle sitä.
- Mitä hän sanoi? Olen hämmästynyt. - Niin minäkin olin.
- Hän pisti melkoisen show'n pystyyn. - Muistan sen hämärästi.
He molemmat pistivät.
Hän sanoi myöhemmin jotenkin näin, -
" Voisi miehellä mennä huonomminkin".
Ei erityisen hyväksyvää.
Ei, mutta paljon häneltä.
Varsinkin kaiken tytön sanoman jälkeen?
Olet oikeassa.
Ei kai hänen toinen nimensä ole Jenny tai jotain?
Ei onneksi.
Se on Ann.
Evelyn Ann Thompson.
Sievä, eikö vain?
Syödä?
Mitä?
Syödä. Hänen nimikirjaimensa.
Lyhenne hänen nimestään on E-A-T.
- Tosi söpöä. - Voi Luoja, olet mennyttä.
Tiedän. Aika säälittävää.
Jokseenkin, mutta ihanaa.
Ei taas tuota!
Mitä tämä tarkoittaa?
- Mitä tämä on? - Mikä?
- Oletko lopettanut kynsiesi pureskelun? - Suunnilleen kuukausi sitten.
- Älä sano, että hän... - Totta.
Hän antoi jotain ainetta niihin pantavaksi ja se siitä. Lopetin sen.
Sinulla on kynnet! Tämä on hullua!
Ei se mikään iso asia ole.
Koko sen ajan, jonka olen sinut tuntenut... Kolme vuotta, -
sormesi ovat näyttäneet raa'alta lihalta.
Kauhealta joka tapauksessa.
Ja nyt vain lopetit. Se tyttö on messias.
- Lopetin aiemminkin. - Korkeintaan tunniksi.
Rakastan sitä naista.
Niin minäkin.
Sen kyllä huomaa.
Sinäkö todella kertoisit minulle, jos tietäisit jotain?
- Kertoisin. - Hyvä on.
Milloin sinusta tuli noin söpö?
Hitto.
Niin.
- Mitä tuo oli? - En tiedä.
En ole varma.
Kuule, olen pahoillani.
- Älä ole. - Minä olen.
Minulla se sormus on.
Niin... ystäväni sormus.
Hyvä näkökohta. Kiitos, kun muistutit minua.
Ole hyvä.
Kuuntele, ei se johtunut siitä...
Huolistani tai mistään... tunteistani Philipiä kohtaan.
- Ei johtunut. - Hyvä on.
- Se vain... - Tapahtui.
Aivan.
Olen halunnut tuota jo kauan.
Kolme vuotta.
Niin minäkin.
Nyt viemme sen rannalle ja hautaamme sen.
Eikö niin?
Tehdään niin. Tietenkin.
Etkö halua?
Haudata sen?
Niin, tai...
Emme voi puhua siitä.
Älä edes sano, että...
Luoja. Onko sinulla lapiota autossasi?
En oikein tiedä.
Mutta... olen autolla.
Pyöräni on tuolla.
Sitten... olisi hienoa mennä...
rannalle.
Luulen niin.
Hyvä.
Tule nyt. Meidän pitäisi haudata tämä.
Rannalla.
Moneltako hän sanoi?
- 10:30. - Kello on jo 10:50.
Ei se mitään. Lääkärille täytyy aina odottaa.
Tiedän. Minun on vain mentävä töihin kello 12:00.
Tänään?
Niin, kerroinhan sinulle.
- Etkä kertonut - Kerroinpa.
Olen aina keskiviikkoisin töissä.
- Niinkö? - Niin. Joka keskiviikko.
Ei se mitään. Voin myöhästyä.
- Oletko varma? - Olen.
Eivät he pidä siitä, mutta keksin jotain.
- Tai voimme lähteä. - Ei.
Haluan tehdä tämän, oikeasti.
Kuka ei maksaisi paljon, jotta nenä hakattaisiin irti?
Puhut pelkästään heidän kanssaan. Siinä kaikki.
- Kummallista ajatella... - Ihmiset tekevät niin koko ajan.
Etenkin täällä.
Aivan. Olet oikeassa.
- En vain koskaan kuvitellut olevani yksi heistä. - Minä olen yksi heistä.
- Mitä? Etkä ole. - Katso.
Missä?
- En näe mitään. - Aivan.
Onko nenääsi leikattu? Oikeasti?
16-vuotiaana. Vanhempieni syntymäpäivälahjana.
- Huomaavaista. - Pyysin sitä. Minulla oli kamala kolvi.
Juutalainen lenkki, kutsuimme sitä Lake Forestiksi.
Tunnin lenkki sen ympäri.
- En voi uskoa sitä. Ei sitä huomaa. - Se on tarkoituskin, eikö?
- Voit valehdella minulle. - Mitä järkeä siinä olisi?
Saadaksesi minut tänne. Nähdäksesi, kun lihaani revitään.
- Voit olla vaikka sadisti. - Hei, lakkaa vähättelemästä.
Tekivät loistavaa työtä.
Hetkinen. Nimesi on Thompson. Ei se ole juutalainen nimi.
Äitini puolelta olen, typerys.
Se tekee minusta juutalaisen. Hänen tyttönimensä oli Tessman.
Ei meidän tarvitse olla täällä, Adam.
Ei se mitään. Se vain pelottaa minua.
Se on kosmeettista, ei parantavaa.
Monet miehet tekevät niin. Ei se ole kamalaa. Lupaan sen.
Jos se kerran on kosmeettista, ehkä vain laitan siihen vähän puuteria.
Näytät mielestäni hyvältä.
Sinulla on hyvät kasvot.
Oikeastaan nenäsi on hyvän mallinen, -
mutta siinä on vain...
- Mitä? - Pullistuma.
Päässä siis. Ei oikeastaan pullistuma, vaan...
Nyt tiedän. Eräänlainen Petteri Punakuono-tauti.
- J.K.O. - Tosiaan.
Menenkö tarkastamaan miesten vessan?
- Haastan sinut. - Ole hiljaa.
- Olen tosissani. - Onko tämä viimeinen ateriani tai jotain?
Aviollinen käynti, ennen kuin minut pilkotaan?
Älä ole noin sairaalloinen. Se on vain lihaa.
Ymmärrän mitä tarkoitat.
Se on vain lihaa.
- Ei se ole ollenkaan sairaalloista. - Eikö?
Olet pureskellut pois enemmän kynsinauhojasi, -
kuin lääkäri ottaa nenästäsi.
Se on totta.
Miten sait arven selkääsi?
- Kumman? Tuon... - Sen kohonneen.
Ensimmäisellä luokalla eräs lapsi heitti minua kepillä.
- Tikkejä? - Kyllä, 33.
Onko se kamalaa? Tunnetko itsesi rumaksi sen takia?
No, en halua pitää hihatonta t-paitaa.
Mitä vikaa arvissa on?
Ei mitään.
- Yrititkö...? - En oikeastaan.
Viiltelin hiukan itseäni yrittäessäni saada huomiota teini-ikäisenä, -
mutten halunnut viiltää valtimoitani auki.
Ovatko käsivarteni siis vastenmieliset arpien takia?
Ei ollenkaan.
Rakastan käsivarsiasi. Ne ovat kauniit.
Ne ovat kuin puun renkaat.
Ne edustavat kokemusta, tehden meistä erikoisia.
- Huomaan sen. - Ja sitä se vain on.
Ajatus sinusta leikkauksessa.
- Se on kokemus. - Tiedän.
- Se vain saa minut... - Mitä? Hermostuneeksi?
"Se on paras kaikista tekemistäni asioista."
Jotenkin niin. Onko se jostain kirjasta?
On. Dickensiä.
Aiotko...
siis tarkastaa?
Mitä?
Vessanko?
Entä jos he kutsuvat minua silloin?
Entä jos kutsuvatkin?
Haistan harmeja.
Saattaa olla viimeiset hajut nenässäni.
- Mene nyt. - Selvä.
- Sitten voin näyttää sinulle jotain. - Mitä?
Ei mitään.
Vain jotain, jonka olen tehnyt tähtesi.
Odota. Näytä nyt.
Se on suuri uskonnollinen tabu.
- Eikö olekin komea? - EAT, "Syö."
Anna kun arvaan. Sinulla ei ollut varaa laittaa "minua."
Ei, senkin pöllö.
Ne ovat nimikirjaimesi.
Pidätkö siitä?
Pidän minä.
Pidän siitä.
Olen tosissani. Se näyttää hyvältä.
Ole hiljaa. Myöhästyt ja vielä pilkkaat minua.
- Näytät ylväältä. - Phil.
Näytän jääkiekkoilijalta.
Niin, mutta ylväältä kiekkoilijalta.
Mitä oikein tapahtui?
Kaaduin.
Älä viitsi.
Mitä? Kaaduin oikeasti.
Kuulostat hakatulta vaimolta.
- "Kaaduin." - Se ei ole hauskaa.
On se. Oikein hauskaa.
Ei vaimojen hakkaaminen ole hauskaa, -
mutta se, että näytät siltä, on ratkiriemukasta.
Niin kuitenkin tapahtui. Kompastuin ja kaaduin. Ei sen kummempaa.
- Kaaduitko tosiaan? - Kaaduin.
Kaaduin noustessani... tiedäthän?
En. Mitä?
Juttuja... löin sen reunaan...
- Tiedäthän? - En. Se reuna on hiukan hämärä minulle.
Kahvan reunaan, ovenkahvaan.
- Kaaduitko tosiaan? Valehtelematta? - Luoja, kyllä.
Selvä.
Miksi hymähdit?
- Etkö usko minua? - En, minä vain...
Näin tyttöystäväsi eräänä päivänä, -
viime torstainako se oli.
Et ollut tunnilla. Kysyin vointiasi. Siinä kaikki.
Niinkö? Ja?
Hän kertoi sinun olevan kunnossa, mutta toipumassa leikkauksesta tai jostain.
- Mitä? - Sitähän minäkin.
Sitten hän sanoi, ettei se ollut oikeastaan leikkaus, -
vaan joku pieni "operaatio", jonka teit.
Niin hän sanoi, joten ajattelin...
En tiedä. Kuinka vain.
Loukkasin sen. Oikeasti.
Iskin sen... Satutin sen pahasti kotona.
Näytin sitä lääkärille, muttei hän leikannut tai mitään.
- Missä näit hänet? - En muista.
Kahvilassa tai jossain. Ostoskeskuksessa ehkä.
Hän ei juo kahvia.
Keskustassa sitten.
Levykaupassa, luulisin.
Pelkäätkö, että varastan hänet sinulta?
- Luoja, en. Älä ole noin... - Usko pois.
Joka tapauksessa, se tulee kuntoon.
Tuo oli hyvä kuulla.
Niin.
Ja, -
kertoisithan jos jokin olisi pahasti vialla.
Tietenkin.
Mikä sinulla on?
Olemmehan ystäviä?
- Kertoisithan minulle. - Mistä?
- Phil, mikä on...? - Jenny kertoi minulle.
Mitä hän sinulle kertoi?
Hän suuteli sinua.
Hänestä tuntui kai paskamaiselta.
Tiesin viikon, että jotain oli tapahtunut, -
viimein hän kertoi siitä minulle. - Kertoiko?
Hän kyllä suuteli, mutta ei siinä mitään.
En tarkoita, ettei yhtään mitään.
Se ei merkinnyt mitään. Ei mitään erikoista meille.
"Meille"? Puhut siis hänenkin puolesta?
Minulle. Se oli vain...
Ja hän kertoi vain sen?
- Älä sano, että on vielä lisää. - Ei. Luoja, ei todellakaan.
Ei siinä mitään.
Olen käyttäytynyt kummallisesti viime aikoina.
Tämä koko naimisiin meno on pelottavaa, joten...
Se on minun syytäni, luulisin.
Anteeksi.
Parempi kuin se, että minun olisi suudeltava sinua.
- Hyvä huomio. - Ilman kieltä?
- Voi Luoja! - Kysyin vain.
Ei, pyydän.
Minulla on tunti 15:10.
Näkemiin, Romeo.
Missä takkisi on?
Mitä?
Selvä, tämä on liikaa.
Samettitakki?
Se kömpelön näköinen?
En tiedä.
Ja tämä, Tommy Hilfiger-tyylinen.
- Mistä sait sen? - Ostoskeskuksesta. Ostin sen.
- Mikä tässä on kamalaa? - Se on kuin öljykangastakki.
Hän pitää siitä. Se on käännettävä.
Kuinka hienoa.
Haluan tietää, pidätkö itse siitä?
- Se on ihan hyvä. - Kysyn sinulta, -
saitko pitää samettisen, vai pakottiko hän sinut hukkaamaan sen?
Ketä kiinnostaa?
Heitin sen pois. Kirpputorille oikeastaan.
- "Kirpputorille oikeastaan." - Ei se iso asia ole.
Älä viitsi vähätellä.
Rukoilin sinua jättämään sen maalaistakin fuksivuonna.
Menetimme molemmat useita treffejä sen tähden.
Sinulla on ollut se syntymästäsi asti. Tee siis pieni palvelus.
Ei teeskennellä, ettei takki ja painosi, -
sekä Jon Bon Jovi-tyylin hiukset ole iso asia. - Älä!
Koska mitä tulee rutiineihin, olit helvetinmoinen tiukkapipo.
Se on vain takki!
Anna olla. Mene tunnillesi.
- Selvä. - Selvä.
Toivon vain tuntevani sinut, kun tapaamme seuraavan kerran.
Niinkö? Jos et, niin sinä Evelyn voitte mennä levykauppaan ja jutella.
Hei! En vaipuisi liian syviin moraalisiin mietteisiin.
Onko selvä, Romeo?
Minulla saattaa olla iso suu, mutten ainakaan hiero sitä joka paikkaan.
Onko aika mennä?
Selvä. Näkemiin, kamu!
Sinulla on laukkuni!
Olen tosissani, minulla on tunti!
- Kaikki hyvin? - On. Tiedäthän, hyvin.
Sinulla?
Oikein hyvin, oikeastaan. Opiskelua vain, taidetta.
Aivan. Sinullahan on se iso juttusi.
Graduni.
- Ja kaikki sujuu hyvin? - Sujuu.
- Mikä se olikaan? - En ole kertonut.
Siksi en muistanutkaan.
Aivan. Se on veistos... juttu.
Kiva.
Minusta se, mitä olet tehnyt Adamille, on hienoa.
- Mitä olen tehnyt? - No, ne muutokset.
- Hän on todella muuttunut. - Tietenkin. En tarkoittanut, että...
Tiedän. Tarkoitan, että hän teki sen.
Niin ne aina sanovat, eikö?
Mitä?
- Ketkä "ne"? - Esimerkiksi Cosmossa, -
kun siellä on testejä, joissa kysytään, mitä muuttaisit miehessäsi.
Nyt alat tieteelliseksi.
Totta se on, eikö? Melkein jokainen tapailemani mies...
Jos voisit muuttaa edes yhden asian, tai -
saada heidät lopettamaan aurinkolasien pitämisen päänsä päällä, -
niin he olisivat täydellisiä.
- Näinhän se menee? - Jotain sellaista.
Tai voi olla, että vain pidän hänestä.
Philissä on kuusi muutettavaa asiaa, mutta muuten sama idea.
Aivan. Ja kuinka Phil voi?
Hän on Phil. Kuuden asian päässä ihmeellisestä.
Hei.
- Hei, Evelyn. - Adam. Hei.
Jenny. En tiennyt sinun...
Kutsuin hänet.
Pidän uudesta takistasi.
- Phil kertoi minulle siitä. - Niin, se on...
Uusi.
Ja nenäsi. Hyvä Luoja, oletko kunnossa?
Tietenkin, ei se ollut mitään.
Kaatuminen on jotain.
Se näyttää kuitenkin hyvältä.
- Kuitenkin... - Kuitenkin, ota tuoli.
Meillä on sinulle mehua.
- Et juo kahvia. - Se onkin kofeiinitonta.
- Silti kahvia. - Hyvä huomio.
Juon siis kahvia. En vain pidä kofeiinista.
Jenny sanoi juuri pitävänsä sinusta.
Tarkoitan, mitä teet itsellesi.
Niinkö?
- Kiitos, Jenny. - Hän pitää sinua miltei täydellisenä.
- Etkö pidäkin, Jenny? - En sanonut niin.
Totta, liioittelen. Hän sanoi ja minä mukailin, -
"Hän on muuttunut," mutta hän tarkoitti paremmaksi.
No, myönnetään. Niin olenkin.
- Kiitos kuitenkin. - Ole hyvä.
Minäkin luulen sinun muuttuneen, Adam. Paljon.
Niinkö? Mitä tarkoitat?
No, olet söpömpi, -
vahvempi, itsevarmempi ja -
juonikkaampi.
- Juonikkaampi? - Nähtävästi.
Se vuoto varmaan aiheuttaa tämän.
Olen pahoillani. Enkö tajua jotain?
- En ole varma - Mitä kuuluu, Evelyn?
Ei mitään. Ei yhtään mitään.
Joskus on vaikea tulkita minua, kun vitsailen.
- Todella vaikea. - Se on, mutta minä vitsailen.
Adam kaatui ja murskasi nenänsä, mutta hän on kunnossa nyt.
Näetkö? Se parantui hyvin, vai mitä luulet?
- Totta. - Haluatteko salaattia tai jotain?
- Olen nälkäinen. - Minulle ei mitään. Jenny?
- Ei mitään minulle. - Nälkäinen?
Nenäsi näyttää... Paljonko olet pudottanut painoasi?
En kovin paljoa.
Yhdeksän ja puoli kiloa. Vilkaisin. Haittaako se?
- Vilkaisit? - Hänen päiväkirjaansa.
Merkintöjä omasta edistyksestään.
Todellako? Se on hienoa.
- Cosmo-juttu työn alla? - Kyllä.
Putosin täysin kärryiltä.
Sinutkin on mainittu siellä, Jenny.
- Missä? - Adamin päiväkirjassa.
Peitenimellä, mutta luulen sen olevan sinä.
- Evelyn. - Vilkaisin kahdesti.
- Olet jonkun nätin tarjoilijan vieressä. - Miksi?
- Tarkoitan, Adam? - Et sinä ole.
- Jotain tapaamisesta ja ajelusta. - Mitä sinä puhut?
- On jo myöhä. Minun on mentävä... - Älä mene. Miksi teet tämän?
Haluan vain puhua suudelmasta.
- Miksemme voi tehdä sitä? - Tämä on sopimatonta.
- Kerroitko hänelle? - Ei hän kertonut.
Philip kertoi. Tapasimme ja hän kertoi minulle.
- Loput luin rattopojan päiväkirjasta. - Hän keksii kaiken.
Odota. Philip kertoi sinulle keskustelustamme? Milloin?
- Mitä muuta hän kertoi? - Monia asioita.
Hän on hyvin puhelias tyyppi säikähtäessään.
- En voi uskoa sitä. - Evelyn, jätetään tämä tähän.
- Ymmärrän, jos olet minulle vihainen, mutta... - Keskustelemme vain.
Hyvä on. Haluat... Jatka.
- Hän kirjoitti ilmeisesti jotain päiväkirjaansa. - Enpäs!
Mitä haluat kuulla? Suutelimme.
Ei. Tiesin sen.
Olen pahoillani. Hämmensin sinua.
Tarkoitin suudelmaani... Philipin kanssa.
- Mitä? - Paskapuhetta.
Ei, vaan tasoihin pääsemistä.
Ellei teillä ole jotain muuta kerrottavaa. Ajeluun liittyvää.
- Et tavannut Philiä. - Kysy häneltä.
- Hän olisi kertonut minulle. - Näköjään ei.
Minä lähden.
Lähden nyt, onko selvä?
Minä... Nähdään.
Olettehan silti tulossa esitykseeni?
No... Sanoitte tulevanne.
No niin.
- Olipa kauheaa. - Enpä tiedä.
Olisin voinut kertoa hänelle myös suihinotosta.
Leikki leikkinä.
- Sinulla ei ole oikeutta tehdä hänelle noin. - Hänellä on paska poikaystävä.
- Nyt hän tietää. - Oli silti väärin kohdella häntä noin.
- Ja minua. - Puhutaan sinusta.
Hän soitti. Halusi nähdä ja...
Tiedäthän, puhua Philistä. Sitten...
Ja sitten pussailitte. Maailman luonnollisin asia.
Se oli virhe. Tiedän sen.
Haluan vain totuuden. Kerroin, mitä itse tein.
Luuletko, että halusin suudella sitä tyyppiä? Tein sen vain seurauksien vuoksi.
Adam, mitä muuta tapahtui?
Ansaitsen tietää.
Ei mitään.
Pysyt tarinassasi?
Niin ja mukava kuulla matkastasi.
- Nähdään ensi syksynä. - Mitä olisin voinut hänelle kertoa?
Totuuden!
Älä viitsi.
Minulle virnuiltiin takistani.
En enää muuta kuulekaan. "Mitä kuuluu?" "Miten menee?"
- En voi levitellä tekemisiäni ympäriinsä. - Mitä? Sinä kaaduit.
Mitä teemme täällä?
Oletko kyllästynyt minuun? Sitäkö se on?
Luoja, ei!
En ymmärrä.
En halua kuulostaa vanhanaikaiselta, mutta...
- Olet pettämäisilläsi minua. - En koskaan tekisi niin.
Jos se ei olisi ollut hän, jos se olisi ollut...
Se nätti tarjoilijatar.
Luulitko, etten huomannut?
Puhelias tyyppi ja kolme dollaria lisää tippiä.
Se ei ollut mitään.
Se ei ole koskaan mitään, kunnes se on jotain.
Seuraavaksi kerrot mansikkakuvioisen nenäliinasi olevan kadoksissa.
En tunne tuota vertausta.
Evelyn, kiltti.
Evelyn.
Teen mitä ikinä tahdot.
Tiedän tehneeni väärin. Mokasin.
Kerro mitä tehdä, niin teen sen.
En tahdo menettää sinua.
- Oletko varma? - Täysin.
Rakastan sinua.
Mitä vain pyydänkin?
Mitä vain.
Jätä heidät. Ystävinä, molemmat.
Ei selityksiä.
Älä tapaa heitä tai puhu heille enää koskaan.
Se on tahtoni.
Sillä todistat minulle tunteesi.
- Mitä jos en? - Silloin tämä on loppu.
Päätöksesi?
Valitsen sinut.
Valitsit oikein.
Heinäsirkka.
Adam.
- Hei! - Phil.
Miten menee?
Et vastaa puheluihini enää?
- Mitä? - Ei se mitään. Ymmärrän.
Koko... juttu.
Minulla on ollut kiireitä töissä.
Aivan sama.
- Minun pitäisi mennä istumaan. - Odota.
Miksi kiire?
Mitä?
Haluan vain hyvän paikan...
- Missä Jenny on? - Hauskaa.
- Mitä? - Älä viitsi.
Erosimme. Tiesit sen.
Enkä. Milloin?
Noin kaksi viikkoa sitten.
Sinä ja Jenny, en voi uskoa tätä.
Usko pois. Hän tuli eräänä päivänä tavattuaan teidät.
Se oli siinä. Sormus poissa, -
otti CD-levynsä takaisin ja lähti.
- Olen pahoillani. - Harkitsin toki pakenevani.
Tiedät sen, mutta kun alat suunnittelemaan, -
kuten lautasliinojen valitsemista ja muuta paskaa, -
on melkein helpompaa vain tehdä se.
- Olen sanaton. - Älä huoli.
Oletko nähnyt häntä viime aikoina?
- En. - Selvä.
Tämän on parempi olla hyvä.
- Jenny. - Adam.
- Hei. - Hei, Phil.
Olen pahoillani tilanteestanne.
Et siis osaa pitää suutasi kiinni, vai mitä?
- Silloin tällöin, eikö? - Mitä?
Et koskaan muutu. Sitä.
- Ja Phil. - Niin?
Et oikeasti tarvitse aurinkolaseja sisällä.
- Mitä hän... - Se ei ole vielä täysin virallista.
Vittu, minkäs teet?
- Meidän pitäisi varmaan myös etsiä paikat. - Etsitään paikat läheltä ovea.
Ehkä meidän ei pitäisi...
Tiedäthän, Jenny ja...
Miten vain. Pärjäile.
Voisinko...
Hyvää iltapäivää.
Kiitos, että tulitte tänään.
Lukuviikko on kesken ja olen varma, että useimmat -
eivät valmistaudu näin loppukokeisiin.
Valitsemme viettävämme aikaa poissa kampukselta, kampuksella.
Gradun oheinen kuvamateriaali, -
on tällä hetkellä esillä näyttelytilassa.
Jos siis ette jää tänään, -
nauttimaan tarjoilusta, -
käykää katsomassa milloin teille parhaiten sopii.
No niin, siinä tylsät asiat.
Melkein unohdin.
Tämä on aika henkilökohtaista. Ehkä ei edes pitäisi tehdä tätä, -
mutta tähän kiteytyy aikani täällä, -
joten kestäkää minua.
Sain kihlasormuksen kaksi päivää sitten, -
ja en ole oikeastaan vastannut hänelle vielä.
Halusin siis tehdä sen tänään. Täältä tulee.
Tämä on kaunis kivi, -
ja hämmästyttävä ele puolestasi, -
monestakin syystä.
Kun olen lopettanut, -
lupaan sinun saavan vastauksesi.
Opinto-ohjaajani antoi minulle tämän neuvon viisi kuukautta sitten.
"Ponnistele luodaksesi taidetta, -
mutta muuta maailmaa."
Hyvänä oppilaana, -
sitä tulin tekemään.
Se mielessä, esittelen teille uusinta tuotantoani.
Se on veistos, -
jota olen työstänyt viimeiset 18 viikkoa, -
ja josta olen erittäin ylpeä.
Teos on nimetön, -
koska mietin... Toivon -
sen tarkoittavan eri asioita kaikille teille, -
ja suoraan sanoen, kaikille sen näkeville.
Voinko saada valoa.
Tein MTV-jutun näille kasvoille.
Tämä on "ennen"-kuva, jonka pyysin luokkatoveriani ottamaan, -
lähellä Pizza Huttia, moottoritien varressa.
Se oli ensimmäinen virallinen kohtaamisemme, -
sen jälkeen, kun hän oli pyytänyt minua ulos työpaikallaan.
Varsinainen tiukkapipo tai niin minulle oli kerrottu.
Siellä suostuttelin hänet syömään ensimmäisen kasvisateriansa.
Niin kasvisateria, -
kuin pinaatti- ja sienimuhennos voi olla.
Hän otti myös salaatin.
Kuitenkin, hän kertoi sen olevan itselleen iso juttu, -
ja siitä alkoi harjoittamani järjestelmällinen kauneushoito, -
tai kuvanveisto, jos niin haluatte.
Suosimastani kahdesta erittäin mukautuvasta materiaalista, -
ihmisen lihasta, -
ja ihmisen tahdosta.
Mutta pelkäänpä, ettei tämä tapahtunut rakkaudesta tai välittämisestä, -
tai huolesta, -
vaan yksinkertaisesta kysymyksestä, -
"Voinko iskostaa tietyn määrän muutoksia tähän olentoon, -
käyttäen työkalunani vain manipulaatiota?"
Varmistin, ettei mikään tapahtunut pakolla, -
sessioidemme tai istuntojemme aikana.
En voi kutsua niitä treffeiksi, ainakaan omalta osaltani, -
vaikka illuusio treffeistä oli välttämätön.
Ja hän teki kaikki päätökset vapaasta tahdostaan.
Tein ehdotuksia, -
kehitin illuusion kiintymyksestä ja -
halusta, -
mutten koskaan sanonut, "sinun on tehtävä näin."
En kertaakaan.
Onko kysyttävää?
Huomasin, että oikealla suostuttelulla... Kyllä, suostuttelulla, -
usein seksuaalisella ja yleensä julkisilla paikoilla.
Saatoin hioa veistokseni sisintä, -
aivan kuten pintaakin.
Yhtäkkiä huomasin -
olevani luomassa vahvaa moraalista ristiriitaisuutta, -
josta pystyin löytämään vain heikot jäljet aiemmin,
yleensä suorassa suhteessa ulkopuoliseen muutokseen.
Kun siis kohteeni tuli komeammaksi, -
vakaammaksi ja itsevarmemmaksi, -
hänen teoistaan tuli enenevässä määrin, -
kyseenalaisia.
Lääkärin neuvoa vastaan, -
hän leikkautti kasvojansa, -
ja väitti läheisilleen... - Mitä?
ainoastaan kaatuneensa.
Hän myös alkoi pettämään ystäviään ja minua, -
etääntyen meistä sillä välin, -
kun osoitti noussutta mielenkiintoa muita naisia kohtaan.
Hänellä oli suhde parhaan ystävänsä kihlattuun, -
ja jatkoi yksityiskohtien salaamistaan meiltä, -
tähän päivään saakka.
Lisäksi, -
hän oli valmis luopumaan ystävistään pyytäessäni, -
"Lähde tapaamatta heitä enää koskaan.", -
kerrottuaan tapaamisesta, -
joka sai minut olettamaan jatkuvaa vääryyttä, -
kyseisen nuoren naisen kanssa.
Tämä on perseestä!
Kutsun tätä tapahtumaa moraalisesti kyseenalaiseksi, -
koska se näyttää motivoineen, minun mielestäni ainakin, -
yhtä paljon syyllisyydestä, kuin aidosti tunteisiin minua kohtaan.
Hän on silloin, niin kuin näen sen, ollut kokonaan, -
ja täydellisesti uudelleen muovautunut ihmisenä.
Avatkaa mikä tahansa muotilehti, -
mikä tahansa televisio-ohjelma, -
ja maailma kertoo teille hänen ainoastaan tulleen, -
kiinnostavammaksi, haluttavammaksi, normaalimmaksi.
Sanalla sanoen, -
paremmaksi.
Hän on elävä, hengittävä esimerkki, -
pakkomielteestämme pinnallisuuteen, -
sen eri muodoissa.
Ei paha?
Tämä oli täydellisen hämmästyttävä ja -
odottamaton käänne, mutten -
tietenkään voi suostua siihen.
Voitte tutkia kiveä ja teoksia, -
kun ne on asetettu näytteille.
Mitä minuun tulee, en kadu mitään.
Ei katumuksen tunnetta tekojeni tähden.
Ei tunteiden teeskentelystä tai mistään.
Olen aina ollut seisonut sen yksinkertaisen asian takana, -
että olen taiteilija, vain sitä.
On vain... taide.
Teillä taas voi olla asiasta erilainen mielipide, -
ja saatatte tuntea sen eri tavalla.
Kunnioitan sitä.
Erilaisuus on hyväksi, -
hienoa, jopa elintärkeää.
Vain välinpitämättömyys on arveluttavaa.
Vain välinpitämättömyydelle sanon, -
"Haista vittu."
Se mielessä, tarjoan teille nimeämättömän veistokseni, -
oheisine materiaaleineen tänään.
Kiitos.
Moralisteilla ei ole sijaa, -
taidegalleriassa.
Ei mikään modernin taiteen yleisö, luulisin?
Hei.
Kiva, että poikkesit.
En voi näyttäytyä ihmisten ilmoilla, -
joten se oli loogista. - Katsos, Adam, tunnen, että...
Ole kiltti... kutsu minua "siksi"
tai "nimeämättömäksi."
Se auttaa minua säilyttämään mittasuhteet.
Tiedän, että sinulta vaati paljon tulla tänne ja kaikkea, mutta...
Niin.
Tässä on vähän hässäkkää nyt, joten...
Työni perustui siihen, etten kertonut sinulle siitä.
- Olen pahoillani. - Olet pahoillasi.
Hienoa.
Luulin, että olisi hankalaa saada tuo irti sinusta.
En ole pahoillani sen vuoksi, mitä olen tehnyt.
Olen vain pahoillani, että olet järkyttynyt.
Vedä käteen!
Sinä olet vedellyt minua, paljon.
Haluatko katsoa? Istu alas.
Paskat. Olet totisesti sekaisin.
- Tarkoitan sitä. - Kuuntele itseäsi, Adam. Et koskaan puhunut noin.
- Sekin on sinun ansiotasi vai? - Ei.
Sen olet tehnyt aivan itse. Söpöt kundit ovat aina pahoja suustaan.
- He luulevat siten olevansa vielä söpömpiä. - Niinkö?
Kerro sitten kuinka söpöä tämä on.
Haista vittu!
Sydämetön narttu.
Kerro siis. Anna palaa.
Tunnet noin minua kohtaan. Kerro, mitä tein väärin.
Jos tein jotain väärin.
Et siis pidä tätä vääränä?
Sinulla ei ole käsitystäkään asioista.
Jollet olisi ollut täällä tänään, -
etkä kuullut tätä kaikkea, etkö olisi ollutkin onnellinen?
Odottaisit minua kotiin, toivoen tämän menneen hyvin, haluten rakastella?
- Ei se ole tärkeää. - Kyllä on. Se juuri on tärkeää.
Kaikki mitä teimme, oli todellisuutta sinulle. Siksi siis totta.
Muttei minulle. Siksi se ei ollut.
Kaikki on suhteellista, Adam.
Kerron sinulle jotain. Minun pitäisi haastaa sinut oikeuteen.
Voit yrittää
Otin sen riskin.
Niin otit.
Mitä tämä tekee täällä?
Sain sen neljällä dollarilla kirpputorilta.
Miksi ostit sen?
Jotta minulla olisi -
kaikki sinusta.
Hienoa.
Mitä näistä. Asiat eivät voi mennä pahemmiksi.
Jos sinua kiihottaa esitellä ihmisille vanhoja sukkiani, -
ja sotkuisia lakanoitani, siitä vain.
En "kiihotu" siitä.
Tämä on työtäni, Adam.
Palautan sinulle mitä haluat, kunhan saan todistukseni.
Sormuksen ottaisin.
Se oli isoäitini.
Järjestyy.
Hyvä.
- Muisteletko pahalla? - Minä?
Ei. Olihan meillä hauskaa.
- Oli. - Mutta hei, sehän on suhteellista.
- Aivan. - Mutta tee palvelus?
Älä huijaa itseäsi ja luule tätä taiteeksi.
Se on sairas pila, muttei taidetta.
- Onko niin? - On.
Ja jos olen väärässä.
Jollen en ymmärtänyt tätä, -
ja jotenkin -
neuroottisen paskasi oksentaminen ihmisten päälle onkin taidetta, -
niin sinun tulisi ymmärtää, että tällä kaikella on hintansa.
Selvä.
Tarkoitat siis, että minun pitäisi olla parempi ihminen?
Onko se niin?
Pähkinänkuoressa, on.
Parempi kuin... sinä?
Ei.
Vain parempi.
Kerro kuitenkin -
yksi asia.
Niin?
Oliko mikään totta?
Nenäleikkaus, -
tai Lake Forest?
Äitisi tyttönimi?
Mikään kertomasi?
Ei.
Ja arvet ovat...?
Toisesta projektista.
Anteeksi.
Minun on, -
varmaan mentävä.
Tuletko mukaan?
En vielä. Älä huoli, en aio sotkea näyttelyäsi.
En maalaile.
Silloin kerran, -
eräänä iltana sängyssäni, kun kumarruit, -
ja kuiskasit korvaani, muistatko?
- Kuiskasin takaisin. Sanoin, että... - Muistan minä.
Tarkoitin sitä.
Tarkoitin.
- Niinkö? - Niin.
Tyttö rakasta mua ei.